Goddag.
Mr Carl Laemmle synes, det er en kende uhøfligt
at præsentere filmen uden først at komme med en velment advarsel.
Vi skal til at åbenbare historien om Frankenstein.
En videnskabsmand,
der ville skabe en mand i sit eget billede,
uden at tage højde for Gud.
Det er en af de mærkeligste historier nogensinde.
Den handler om to af skabelsens største mysterier:
liv og død.
Jeg tror, den vil begejstre jer.
Måske chokerer den jer.
Måske gør den jer endda rædselsslagne.
Så hvis I synes, I ikke vil udsættes for en nervepirrende historie,
er det nu, I skal...
Nå, nu er I advaret.
Ned. Ned, dit fjols.
Nu.
Kom.
Skynd dig.
Månen stiger. Der er ingen tid at spilde.
Forsigtig!
Nu kommer han.
Han hviler sig bare. Venter på nyt liv.
Så er vi her.
Se, det er her stadig.
Kravl op og skær rebet over.
- Nej. - Af sted. Der sker dig ikke noget.
Her er en kniv.
Pas på.
Her er kniven.
Nu kommer jeg.
Er det i orden?
Halsen er brækket. Hjernen er ubrugelig.
Vi må finde en anden hjerne.
GOLDSTADT MEDICINSK FAKULTET
Det rækker, de herrer.
Mine damer og herrer, afslutningsvis
har vi her en af de fineste menneskelige hjerner,
jeg nogensinde har set på universitetet.
Og her en typisk kriminels unormale hjerne.
Mine damer og herrer, se
manglen på hjernevindinger i frontallappen
sammenlignet med en normal hjerne,
og den markante degenerering af den midterste frontallap.
Alle disse degenerative kendetegn
passer perfekt på denne døde mands historie,
som var et liv fuld af brutalitet, vold og mord.
Glassene bliver stående, så I kan inspicere dem.
Tak, de herrer. Lektionen er forbi.
NORMAL HJERNE
UNORMAL HJERNE
Herr Victor Moritz.
Victor.
- Hvor er jeg er glad for, du kom. - Hvad er der?
- Du har hørt fra Henry. - Ja. For første gang i fire måneder.
Det er lige kommet.
- Du må hjælpe mig. - Selvfølgelig vil jeg hjælpe dig.
Jeg er bange.
Jeg har læst det om og om igen, men det er bare ord, jeg ikke forstår.
Hør.
"Du må stole på mig, Elizabeth. Vente."
"Mit arbejde må komme først selv før dig."
"Om natten tuder vinden i bjergene."
"Der er ingen her."
"Nysgerrige øjne kan ikke se min hemmelighed."
- Hvad mener han? - Hvad står der mere?
"Jeg bor i et forladt vagttårn tæt på byen Goldstadt."
"Kun min assistent er her til at hjælpe med mine eksperimenter."
- Hans eksperimenter. - Ja, det er det, der skræmmer mig.
Da vi offentliggjorde vor forlovelse, fortalte han mig om dem.
Han sagde, han havde opdaget noget så uhørt, at han tvivlede på sin forstand.
Han havde et underligt blik i øjnene. Et mysterium.
Jeg lod mig straks rive med af hans ord.
Selvfølgelig tvivlede jeg aldrig på ham. Men jeg er naturligvis bekymret.
Og nu brevet. AI den usikkerhed kan ikke fortsætte. Jeg må vide besked.
Victor, har du set ham?
Ja. For omkring tre uger siden.
Da han gik alene rundt i skoven. Han fortalte også mig om sit arbejde.
Jeg spurgte, om jeg måtte besøge laboratoriet.
Han så på mig og sagde, han ikke lod nogen besøge det.
- Han opførte sig meget mærkeligt. - Hvad skal vi gøre?
- Hvis han er syg... - Du skal ikke være bekymret.
Jeg besøger Dr Waldman, Henrys gamle professor fra fakultetet.
Måske kan han fortælle mig noget mere.
Victor, hvor er du sød.
Du ved, jeg ville gå til verdens ende for dig.
Det vil jeg ikke have. Jeg er alt for glad for dig.
Det ville jeg ønske, du var.
- Victor. - Undskyld.
Godnat, Victor. Og tak.
Godnat. Og vær ikke bekymret. Lover du det?
Jeg skal nok lade være.
- Victor. - Hvad er der?
- Jeg kommer med dig. - Det kan du ikke!
Det er jeg nødt til. Jeg er klar om et øjeblik.
Herr Frankenstein er en yderst begavet, men ganske uberegnelig, ung mand.
Han bekymrer mig.
Jeg er bekymret for Henry. Hvorfor forlod han universitetet?
Han klarede sig så godt og virkede glad for sit arbejde.
Hans forskning inden for kemisk galvanisme og elektrobiologi
var langt forud for vore teorier her på universitetet.
Faktisk var de yderst fremskredne.
De var ved at blive farlige.
Herr Frankenstein har ændret sig meget.
De mener forandret på grund af hans arbejde?
Ja. Hans arbejde.
Hans vanvittige ambition om at skabe liv.
Hvordan?
Vær rar at fortælle os alt, uanset hvad det er.
De lig, vi bruger og dissekerer i undervisningsøjemed,
var ikke perfekte nok til hans eksperimenter, sagde han.
Han ville have os til at give ham andre lig,
og vi skulle ikke være så kræsne med, hvor vi fik dem fra og hvordan.
Jeg sagde, at hans krav var urimelige,
så han forlod universitetet for at arbejde uhindret.
- Han fandt det nødvendige andetsteds. - Ligene af dyr.
Hvad betyder et par kaniner og hundes liv?
De forstår ikke helt, hvad jeg mener.
Herr Frankenstein var kun interesseret i menneskeliv.
I først at ødelægge det og derefter genskabe det.
Det er hans vanvittige drøm.
- Kan vi besøge ham? - I vil ikke være særligt velkomne.
Hvad betyder det? Jeg må se ham.
Dr Waldman, De har indflydelse på Henry. Kan De ikke komme med os?
Jeg er ked af det, men Herr Frankenstein er ikke længere min elev.
Men han respekterer Dem. Vil De ikke hjælpe os med at få ham væk?
Udmærket, Fräulein. Jeg har advaret Dem.
Men hvis De ønsker det, tager jeg af sted.
- Fritz! - Goddag.
- Er du blevet færdig med forbindelserne? - Ja, de er færdige.
Så kom ned og hjælp. Vi har masser at lave.
Pas på.
Fjols.
Hvis stormen udvikler sig, som jeg håber,
vil du have masser at være bange for, før natten er omme.
Kom nu, fastgør elektroderne.
Stormen bliver uovertruffen.
Alle himlens elektriske hemmeligheder.
Og denne gang er vi rede. Ikke, Fritz? Rede.
- Hvad er der i vejen? - Se.
Der er intet at frygte. Se.
Intet blod, intet forfald.
Kun et par sting.
Og se. Her er prikken over i'et.
- Hjernen, du stjal, Fritz. - Ja.
Tænk engang - en død mands hjerne
venter på at leve igen i en krop, som jeg har skabt med mine hænder.
Med mine hænder.
Lad os afprøve det en sidste gang. Tænd kontakterne.
Godt.
Om et kvarter vil stormen være på sit højeste.
Og så er vi klar.
Hvad er det?
- Der er nogen. - Stille.
Send dem bort. Ingen må komme her.
Her. Dæk det.
Luk dem ikke ind, uanset hvem det er.
Bare overlad dem til mig.
Hvorfor skulle de lige komme nu. Nu!
Jeg skal vise dem, rode rundt midt om natten. Har for meget at lave.
Øjeblik! Ja! Øjeblik, jeg kommer.
- Det er Dr Waldman, Fritz. - De kan ikke se ham. Forsvind.
Bare bank på! I kommer ikke ind.
- Henry! - Frankenstein!
Henry!
- Åbn døren! - Luk os ind!
Hvem er det? Hvad vil I? I skal lade mig være i fred.
Det er Elizabeth. Åbn døren!
- Henry! - Frankenstein!
- Hvad Vil I? - Åbn døren.
- I skal lade mig være i fred. - Giv os i det mindste ly.
- Hvorfor i alverden er dørene låst? - Henry!
Elizabeth, vær nu sød at gå. Stol på mig, bare i aften.
- Du er syg. Hvad er der i vejen? - Intet. Jeg har det fint. Det lover jeg.
Kan du ikke se, jeg ikke vil forstyrres?
Du ødelægger det hele. Mit eksperiment er næsten færdigt.
Øjeblik. Jeg forstår.
Jeg tror på dig. Men jeg kan ikke forlade dig i aften.
- Du er nødt til at gå. - Henry, du er umenneskelig. Du er skør.
Er jeg Skør?
Vi får se, om jeg er skør eller ej.
Kom med op.
Er I sikre på, at I vil med ind?
Så kom.
Tilgiv mig, men jeg må tage usædvanlige forholdsregler.
Vær venlig at sidde ned.
Sid ned.
Også dig, Elizabeth. Vær nu sød.
For lidt siden sagde du, jeg var skør.
- I morgen får vi se, om det passer. - Rør det ikke!
Undskyld, doktor, men jeg insisterer.
Værsgo.
Dr Waldman, jeg lærte meget af Dem på universitetet
om den violette stråle, den ultraviolette stråle,
som De sagde, var den højeste farve i spektrummet.
De tog fejl.
Her i denne maskine er jeg nået længere end det.
Jeg har opdaget den store stråle, der først gav liv til verden.
Og Deres bevis?
I aften skal De få Deres bevis.
Først eksperimenterede jeg kun med døde dyr
og så et menneskehjerte, som blev ved med at slå i tre uger.
Men nu vil jeg vende strålen mod kroppen der
og give den liv.
De tror virkelig, at De kan vække de døde til live?
Kroppen er ikke død.
Den har aldrig levet.
Jeg har skabt den med mine egne hænder
fra lig, jeg tog fra grave, fra galger, hvor som helst.
Gå selv hen at se.
Også jer.
Død, hvad?
Det er en ret god scene, ikke?
En skør mand,
tre meget forstandige tilskuere.
Ja!
Test batterierne.
Se. Den bevæger sig.
Det lever!
Det lever. Den bevæger sig. Det lever.
Det lever!
- Det lever! - Henry, for Guds skyld!
For Guds skyld? Nu ved jeg, hvad det...
Henry er rask, men har meget travlt. Han sagde, han ville kontakte dig snart.
Bare rolig, baron. Han kommer hjem om et par dage.
I to har regnet det hele ud, har I ikke?
I tror, jeg er idiot, ikke? Men det er jeg ikke.
Man kan se med et halvt øje, at der er noget galt.
Og jeg har to øjne, som i øvrigt er ret skarpe.
- Hvad er det? - Du tager fejl, baron.
Hvad er der galt med min søn? Hvad laver han?
Han færdiggør sine eksperimenter.
Hvorfor roder han rundt i en gammel vindmølleruin,
når han har et pænt hus, bad, god mad og drikke,
og en rigtig køn pige at komme hjem til? Kan I sige mig det?
- Du forstår ikke. - Jeg forstår det udmærket.
Der er en anden kvinde, og I er bange for at fortælle mig det.
Det må være nogle ret smudsige eksperimenter.
- Men du tager fejl! - Hvordan ved du det?
Undskyld, Herr baron, borgmesteren er her.
- Sig, han skal gå sin vej. - Men han siger, det er vigtigt.
Intet, borgmesteren har at sige, kan være af den mindste betydning.
Goddag, Herr baron. Fräulein.
Hvad vil du?
Hvis det er problemer, så gå. Jeg har problemer nok.
- Der er ingen problemer. - Hvad betyder "ingen problemer"?
Der er kun problemer.
- Jeg har taget blomster med. - Tak, Herr Vogel.
Både i min private og officielle kapacitet som borgmester...
Ja, det ved vi alt om, men hvad vil du?
Hvad jeg gerne vil vide, er, hvornår brylluppet skal stå, tak.
Medmindre Henry kommer til fornuft, bliver der ikke noget bryllup.
- Men landsbyen er allerede gjort klar. - Sig, at de skal gøre sig uklar.
Men sådan en yndig brud...
Sådan en pæn ung mand, der ligner sin far på en prik.
- Gud forbyde det. - Men, sir, alter klar.
Det ved jeg. Hold op med at gentage det, din idiot.
Der er ikke noget at græde over.
Farvel, Miss Elizabeth. Farvel, Herr Moritz.
Farvel, Herr Vogel.
Farvel, Herr baron.
Det var godt at slippe af med dig.
Kan I så se, hvordan det er?
Hele landsbyen venter, bruden venter,
og jeg venter. Henry skal komme hjem, om jeg så selv skal hente ham.
Nej, baron. Hvad med hans arbejde?
Sludder og vrøvl. Hvad med hans bryllup?
Der er en anden kvinde, og jeg skal nok finde hende.
Kom og sid ned, doktor.
De må være tålmodig.
Forventer De perfektion med det samme?
Det væsen, De har, burde bevogtes.
Mærk Dem mine ord, han er sikkert farlig.
Farlig?
Stakkels, gamle Waldman.
Har De aldrig haft lyst til at gøre noget, der var farligt?
Hvor ville vi være, hvis ingen prøvede at flytte grænser?
Har De aldrig haft lyst til at se hinsides skyerne og stjernerne?
Eller villet vide, hvad der får træer til at knoppes?
Og hvad der ændrer mørke til lys?
Men hvis man taler sådan, tror folk, man er skør.
Men hvis jeg kunne forklare bare en af de ting -
for eksempel hvad evighed er -
ville jeg være ligeglad med, om de tror, jeg er skør.
De er ung, min ven. Deres succes har forblændet Dem.
Vågn op og se kendsgerningerne i øjnene!
Her har vi en fjende, hvis hjerne...
Hvis hjerne må have tid til at udvikles.
Det er en udmærket hjerne, doktor.
Det burde De vide. Den kom fra Deres eget laboratorium.
Hjernen, der blev stjålet fra laboratoriet, var en kriminel hjerne.
Pyt. Det er trods alt bare dødt væv.
Det kan der kun komme noget skidt ud af.
Deres helbred ødelægges, hvis De fortsætter galskaben.
Jeg er overraskende normal, doktor.
De har skabt et monster, og det vil ødelægge Dem.
Tålmodighed.
Jeg har tillid til mønstret, som De kalder det.
Og hvis De ikke har, må De hellere lade mig være i fred.
Men tænk på Elizabeth. Deres far.
Elizabeth har tillid til mig.
Min far? Han har aldrig tillid til nogen.
Jeg må eksperimentere videre.
Han er kun et par dage gammel. Glem ikke det.
Indtil videre har han levet i mørket.
Vent, til jeg bringer ham ud i lyset.
Nu kommer han. Lad os slukke lyset.
Kom ind.
Sid ned!
Kan De se? Den forstår.
Se.
Forsigtig, Frankenstein.
Luk for lyset.
Sid ned.
Gå over og sæt dig ned.
- Nu forstår den det. Det er fantastisk. - Frankenstein, hvor er den?
Stille, dit fjols!
Fjern den fakkel.
Hurtigt!
Hent rebet, hurtigt.
Hold op med at skubbe.
- Få ham ned i kælderen. - Skyd det! Det er et monster.
Stille!
Hold op! Du alarmerer hele området.
Væk. Han har ti mænds styrke.
Her, giv mig den.
Væk, Fritz.
Lad det være.
Hør. Hvad er det? Hvem er det?
Det er Fritz!
Kom, doktor. Skynd Dem.
Tilbage.
Kom, hurtigt.
Han hadede Fritz. Fritz pinte ham altid.
Kom nu, tag Dem sammen.
- Hvad skal vi gøre? - Aflive den som et andet vildt dyr.
Vi må først overvinde ham. Giv mig en sprøjte.
- Det er mord. - Men vores eneste chance.
Om et par minutter kommer han gennem døren. Hurtigt.
- Har De den? - Ja, her er den.
- Det er en meget stærk opløsning. - Godt. Nu.
De står der. Når han kommer, sprøjter jeg ham i ryggen.
- Klar? - Ja.
Tilbage!
Dr Waldman!
- Er De såret? - Nej, jeg er i orden. Det er ikke noget.
Se, hvem der er ved døren.
Hvad sker der? Elizabeth og din far kommer på besøg.
- Hold dem væk. - For sent.
De må ikke se det. Hurtigt, giv mig en hånd.
Hurtigt.
Henry, tør hurtigt blodet af ansigtet, før din far og Elizabeth kommer.
Sikke et sted min søn holder til.
- Er det hoveddøren? - Ja, det er det.
Javel
Jeg kan ikke lide det, men sådan er det.
Der lader ikke til at være nogen hjemme.
Gud...
Hvilket gudsforladt sted.
Prøver du at brænde det ned? Hvad er det til?
Hvad er der galt med dig? Du ser ud, som om du er blevet sparket af en hest.
Hvor er Henry?
- Nå? - Han må ikke forstyrres lige nu.
Må han ikke? Det skal jeg snart få rettet op på.
Victor, hvor er han?
Stedet her lader til at drive alle til vanvid.
Åh, du godeste... Hvad er det?
Om forladelse. Jeg er Dr Waldman.
Er De? Jeg er baron Frankenstein.
Måske ved De, hvad alt det her sludder er for noget.
For jeg bliver skudt, hvis jeg gør!
De bør tage Henry væk herfra med det samme.
Hvorfor tror De, jeg er her? For fornøjelsens skyld?
Hvor er du, min kære? Der er du.
Lad os se, hvad der er oppe ad trappen.
Jeg ved ikke, hvordan pokker jeg skal komme op ad dem, men...
Lad dem være i fred.
Intet gelænder eller noget... Hvor meget længere?
Kom ind.
- Henry. - Elizabeth.
Henry!
Victor! Dr Waldman! Kom med det samme.
- Kære, hvad har de gjort ved dig? - Stakkels Fritz... Det er min skyld...
Lad os få ham over på sofaen.
Har du noget brandy?
Hurtigt.
Her, jeg gør det.
Min dreng... Så, så...
Kom, drik det her.
Sådan, det er bedre.
Jeg tager dig med hjem, Henry.
Det kan jeg ikke. Mit arbejde. Hvad med noterne til eksperimentet?
- Vi skal nok bevare dem. - Og...
Jeg sørger for smertefri tilintetgørelse.
Overlad det hele til mig.
Stakkels Fritz. Det er min skyld.
Så, Henry. Du kan ikke gøre mere nu.
Du skal komme hjem, til du har det bedre igen.
Du får det hurtigt bedre, når du er væk herfra.
TIRSDAG BEMÆRKER ØGET MODSTAND
NØDVENDIGGØR STÆRKERE OG OFTERE INDSPRØJTNINGER
MEN VIL FORETAGE EN DISSEKERING MED DET SAMME
Det er himmelsk at være sammen med dig igen.
Himlen var aldrig langt væk, vel?
Det ved jeg. Men jeg indså det ikke.
Mit arbejde. De skrækkelige dage og nætter.
Jeg kunne ikke tænke på andet.
Henry, du skal ikke tænke på de ting længere.
- Du lovede. - Okay.
Lad os tænke på os. Hvornår skal vores bryllup stå?
Lad os gøre det snart.
Så snart, du vil.
I tre generationer
er disse orangeblomster blevet båret til vore bryllupper.
Din tipoldefar bar denne her, Henry.
Den er så god som ny, ikke?
Og her er en, så forloveren ser endnu bedre ud.
For 30 år siden placerede jeg denne på din moders hoved, Henry.
I dag vil du gøre mig meget lykkelig ved at gøre det samme ved Elizabeth.
Og jeg håber, at om 30 år
vil et af dine børn videreføre traditionen.
Og hvad nu med en lille drink?
Min bedstefar købte denne vin og lagde den til lagring.
Min bedstemor lod ham ikke drikke den. Fred være med hende.
En skål for godt helbred.
Har I alle fået? Ja? Kom så.
Skål for en søn til Frankenstein-slægten.
En søn til Frankenstein-slægten.
Skål for unge Frankenstein.
Unge Frankenstein.
Giv tjenestefolkene lidt champagne. Det her er spildt på dem.
Nå.
Værsgo, ned med det. Det er godt for jer.
- Frankenstein-slægten. - For Frankenstein-slægten.
Kom så videre med jeres arbejde.
Lyt! Lyt til dem!
Drengene og pigerne fra landsbyen er derude.
Det er utroligt, så venlige mange folk bliver
af et par flasker øl.
I morgen slås de alle sammen.
Uden tvivl.
De kalder på dig, baron.
Jeg må vist hellere gå derud.
Stille!
Mange tak, alle sammen.
Jeg er glad for at se jer alle, og jeg håber, der er masser af øl.
Der er rigeligt, hvor det kom fra.
Du bliver her, Maria. Jeg skal bare lige se til fælderne.
Så tager vi til landsbyen og morer os.
- Er du væk længe, far? - Nej.
Hvis Franz kommer, så sig, at jeg snart er tilbage.
Far, vil du ikke blive og lege lidt med mig?
Jeg har for travlt, søde.
Du bliver og leger med killingen.
- Farvel, far. - Farvel.
Vær nu en sød pige.
Kom, misser.
Hvem er du? Jeg er Maria.
Vil du lege med mig?
Vil du have en af mine blomster?
Du tager dem her, og jeg tager dem her.
Jeg kan lave en båd.
Se, hvordan mine flyder?
Nej, det gør ondt! Nej!
- Henry. - Elizabeth!
Hvor ser du smuk ud. Men du burde ikke være her.
Jeg måtte se dig bare et minut.
Hvorfor? Hvad er der i vejen?
Vil I lade os være alene et øjeblik?
Jamen, selvfølgelig.
- Hvad er der? - Godt, du er i sikkerhed.
Selvfølgelig er jeg i sikkerhed.
Men du ser bekymret ud. Er der noget i vejen?
Nej.
Nej, glem, hvor fjollet jeg er.
Bare en fornemmelse. Der er ikke noget i vejen.
Selvfølgelig er der ikke det.
Henry, jeg er bange. Skrækkeligt bange.
Hvorfor kommer Dr Waldman for sent?
Han kommer altid for sent. Han kommer snart.
Der sker noget.
Jeg kan mærke det. Jeg kan ikke få det ud af hovedet.
Du er bare nervøs.
AI den glæde og forberedelse.
Nej, det er ikke det. Jeg har haft det sådan hele dagen.
Der kommer noget mellem os.
Jeg ved det!
Sid ned og hvil dig. Du ser så træt ud!
- Hvis blotjeg kunne redde os fra det. - Fra hvad, kære?
Det ved jeg ikke.
Hvis jeg blot kunne få det ud af hovedet. Jeg dør, hvis jeg skal miste dig nu.
Miste mig? Jeg vil altid være der.
Vil du, Henry? Er du sikker?
Jeg elsker dig så højt.
Ja. Hvor er du dog smuk.
Henry!
Hvad er det?
Henry! Dr Waldman!
- Hvad med Dr Waldman? - Henry, forlad mig ikke!
- Nej, skat, du bliver her. - Henry!
Dr Waldman er blevet myrdet ovre i tårnet.
Monstret.
Han er blevet set i bakkerne, hvor han er gået amok.
Han er i huset.
Han er ovenpå!
Det er i kælderen.
Det er Elizabeth! Kom.
Elizabeth!
Hvad er der sket?
- Lad ham ikke komme herind. - Nej, skat. Det skal nok gå.
- Lad ham ikke komme herind. - Det skal nok gå, skat.
Se! Det er Maria!
Stille!
Hvad er der?
Maria. Hun er druknet.
Stakkels mand. Hvorfor bringer du hende her til mig?
Men hun er blevet myrdet.
Stille! Jeg lover, retfærdighed skal ske fyldest.
Hvem har gjort det?
- Hvordan har Elizabeth det? - Det ved jeg ikke.
Hun er helt bedøvet. Ser bare på mig og siger ingenting. Det gør mig skør.
Rolig, du gamle. Hun får det godt igen.
- Vores bryllupsdag. - Rolig.
Brylluppet bliver højst udskudt en dag.
- En dag? Det tror jeg ikke. - Hvad mener du?
Der bliver intet bryllup, mens min skrækkelige skabning er i live.
Jeg lavede ham med disse hænder, og de vil tilintetgøre ham.
- Jeg må finde ham! - Jeg tager med.
Nej. Du bliver her og passer på Elizabeth.
Du skal passe på hende, uanset hvad der sker. Forstår du det? Passe på hende.
Stille!
Ludwig.
Du leder i skovene. Her er din gruppe.
- Vi fanger ham! - Stille!
Herr Frankenstein.
Du tager bjergene. Her er dit hold.
Jeg leder den tredje gruppe ved søen.
Og husk, fang ham i live, hvis I kan, men fang ham!
Stille. Gennemsøg hver kløft, hver sprække,
men fjenden skal findes!
Er I klar?
Tænd faklerne og af sted!
Stop.
Frankenstein, bjerge.
Ludwig.
Søgruppe, denne vej.
Kom så, drenge. Hold jer samlet.
I leder der. Resten følger med mig.
Kom så i gang! Kom så!
Herr Frankenstein!
Kom så, mænd! Hurtigt! Denne vej!
Hvilken vej gik han? Sig det!
Derovre.
Du bliver her og passer på ham.
Resten følger med mig. Kom så, hurtigt!
Nej, kom tilbage! Denne vej.
Herr Frankenstein!
Herr Frankenstein, hvor er du?
Jeg tror, han er deroppe. Følg mig.
Hurtigt!
Hallo!
Ild!
Hjælp!
- Hør. ' Hjælp!
Det er Frankenstein.
Denne vej!
Kom nu, skynd jer!
Se, der er de! Slip hundene løs!
Der er han! Morderen.
Han lever.
Frankenstein!
Frankenstein.
Tag ham ned til landsbyen og lad os tage ham hjem.
Morder!
Brænd møllen!
Han kan ikke slippe ud!
Har du den? Kom, skynd dig.
Stille.
Kom nu, bank på.
Nå, hvad sker her dog?
Hvad vil I?
Hvad er det?
Vær så venlig, Herr baron,
vi mente, Mr Henry kunne trænge til et glas af hans tipoldemors vin.
Fin gammel dame, min bedstemor.
Meget forudseende af hende at forhindre min bedstefar i at drikke det.
Mr Henry har ikke brug for det.
Jeg har sagt det før, og jeg siger det igen,
skål for en søn til Frankenstein-slægten.
Ja, sandelig, sir. Det håber vi, sir.
Danish